USAgår till valurnorna 16:00.
Vissa vallokaler öppnade redan vid midnatt.
Väljare landet över avgör vem som får det viktigaste ämbetet...
-Herman Phillips, Bert Cooper. -Folk kallar mig Duck.
Jag trodde inte att du gillade det.
Jag gillar att du säger Herman.
Herman var i London med YNR.
-Är inte det här ett steg ned? -New York är universums maktcentrum.
Och så kan jag lägga på mig lite. Engelsk mat...jag åt faktiskt en njure.
-Han fick American Airlines. -Det kan man få till här.
-Man satsa för att vinna. -Så du lovar inget.
Kära nån, han vill verkligen åt jobbet.
-Var diskret med klienterna. -Det ska jag komma ihåg.
-Ett test: Vem röstade du på? -Säger jag Nixon tas det som smörande.
Säger jag Kennedy vill du omvända så jag säger Nixon.
Fint sagt.
Cooper har herrmiddag på Waldorf klockan 18.
18:15 håller vi valvaka och begär in is.
-Fest hos svärföräldrarna. -Perfekt.
Jennifer och jag ska köpa biljettertill Can-Can.
Enligt henne ärtelefonbolaget en krigszon under valkvällen.
-Bara hon jobbar och inte gör som vi. -Du pratar om min fru.
-Förlorar Nixon blir det väl sorg här? -Än sen? De ville inte ha vår hjälp.
-Du borde bry dig. -Det är viktigt för landet och firman.
Men vinner Nixon i kväll, så vinner vi.
Förlorar han, så...låt mig trösta dig.
-Duck Phillips. Jag minns hans namn. -För att det är Duck.
Jag växte upp med en Tuck, det är i alla fall värdigt.
-Don presenterade honom för Cooper. -Han gick visst överstyr i London.
Fick ihop det med nån kvinna från British Museum.
Hon hette Rosette. Rosette Sten.
-Han är skild och bor på hotell. -Är det här hans sista chans då?
Nej, han är vass, men sekunda vara.
Han är Drapers bäste hittills. Få se om Cooper är smart nog att se det.
-Kan jag hjälpa till? -Förlåt?
Mr Campbell söker er.
-Skicka in honom. -Tack, gumman.
Jag hörde om Ducks äventyr i London.
-American Airlines, sju miljoner. -Dem får han inte med sig hit.
Du har inte tagit min kandidatur på allvar.
-Kandidaturtill vad? -Kundansvar.
Roger vet att jag gjort mitt bästa för att efterlikna honom.
Roger är inte inblandad. Var det nåt annat?
Våra största klienter litar på mig. Calvin Highland, Lee Garner.
De litar på mig, bjuder mig till sina barnbarns dop.
Walter Veith ringde mig om råd när han behövde en urolog.
Du är duktig och Cooper gillar dig. Varför så bråttom?
-Jag har stannat här i 2,5 år. -Och det skulle övertyga mig?
Jag vet att jag är viktig för företaget, men det vet visst inte du.
Jo, men jag hoppas att du inser att det alltid kommer att finnas en överordnad.
Varför? Vad har de att erbjuda?
Bara överväg saken. Yngre män har det här jobbet på större byråer.
-Anställde Cooper den där Duck? -Jag håller dig underrättad.
Han leder stort. Vi ses på segerfesten i morrn.
Hejdå, Don.
-Han har gått! -Då är det fest!
De första resultaten har kommit in och NBC:s dator anger-
-att Kennedys chans att vinna är bistra 22 mot 1 .
-lnte bra! -Och spritbutikerna är stängda i kväll.
Draper har massor av sprit.
Vi kan be henne att ansluta, så mjuknar hon kanske.
-Jag har absint. -Är det inte förbjudet?
Det är underbart. Man blir kantatorisk.
-Vad betyder det? -Att han hittar på ord. Finns det mer?
-Vi kommer inte att klara det. -Verkligen?
-Ni får inte plundra förrådet helt. -Vad har vi för mycket av?
Rom, Creme de Menthe, hundmat.
-Måtte bäste man vinna. -Såväl nationellt som...lokalt.
-Sluta, du har sönder den. -Titta, matematik.
-Vad är siffrorna för? -Vem som blir president.
-Hejsan. -Hej, pappa!
Jag trodde att du skulle följa valet på kontoret.
-Och vad gör du uppe då? -Mamma sa att jag skulle se nyheterna.
Nixon vann här, du skulle ha sett kön.
-Jag skulle fråga vad... -...elektorskollegiet är.
-Det är inte nåt för barn. -Kom.
-Vill du ha nåt att äta? -Jag tar mig en drink.
Senator Kennedy tycks ta in på vicepresidentens tidiga ledning.
Stat efter stat, Ohio, lllinois...
Kom hit. Eller spring!
-Spring, Allison! -Vita!
-Vad har du förfärg på trosorna? -Vad?
Blå! Vem satsade på blå?
Kan jag följa dig hem?
Jag trodde att jag skulle hitta en make här.
-Jag ska nog gå hem nu. -Nej, stanna! Det blir kul!
Dick och Adam - 1949
-Vad gör du? -Varför sover du inte?
-Vad är det där? -lngenting.
Myrna hittade lådan i garderoben, men jag ville inte titta.
Jag tittade i pappas låda när jag var liten, och det varfel.
-Så du öppnade den inte? -Jag vill inte ha några hemligheter.
-Jag kan inte sova. -Jag vet, sen ett par veckor nu.
-Jag hör dig, och du sitter med lådan. -Och du har inte tittat i den?
-Det är inte din. -Jag fick den av misstag.
Ge tillbaka den då. Den är konstig - och nån annans.
Kom till sängs.
Vicepresident Nixon tycks ha erövrat det katolska Hudson County.
Du ljuger, Kinsey. Jag hittade ingen absint.
-Hade ni lov att gå in på mitt kontor? -Vi såg oss om.
Men vi hittade en stor samling av tidningen Mad-
-och så den härfascinerande teaterpjäsen.
''Döden är min klient'', en pjäs i en akt av Paul Kinsey.
Peter Tolafson - å, ett djur i styrelsekammaren, sängkammaren!
-Kom ihåg att han är arg. -Jag vill spela Gault, inte Tolafson.
Tolafson är hjälten. Han tänker.
Gault är en buse från slummen, honom vill du inte spela.
-Börja. -Jag har inte sidorna.
Jag har arbetat med Tolafson i fyra år och trodde att jag kände honom.
Jag trodde att jag kände honom. Han brukade prata med mig.
Jag kan inte styra min talang. Jag är ingen tölp som den där Cosgrove.
Det är ju lysande, Kinsey.
Din talang! Du kan få vem som helst att köpa vad som helst.
Vem som helst, utom jag.
-Skruva ned musiken! -Nu har det bekräftats:
Staten Ohio gick till vicepresident Richard Nixon.
Skål för Ohio!
Jag är riktigt snurrig...
-Jag känner mig hemsk. -Nej.
Det var jag. Jag är full.
Jag är glad. Jag är inte mig själv.
Jag har inte sett dina ögon förut...
Här är de. På tu man hand.
Nixons hemstat Kalifornien räknar fortfarande röster.
Vicepresident-kandidat Lyndon Johnson sa:
Jag är väldigt stolt över demokraternas kampanj-
-och över folks reaktioner, särskilt i min hemstat och i resten av Södern...
-Vad har hänt? -Han vinner nog i Kalifornien.
Stäng av den.
-Sätt dig. -Nej.
Du kan inte sitta i den där dräkten.
Du ser så annorlunda ut när du är full.
-Kalla mig inte Orson Welles igen. -Du älskade det.
Vad gjorde jag förfel?
-Du sladdrarför mycket. -Joan, jag har aldrig sagt...
Jo. Det är inget jag är stolt över.
-Gillade du pjäsen? -Nej.
-Jag gillar dig när du är elak. -Jag vet.
-Bara så där? -Jag tänkte att vi kunde dansa.
Ett, två, cha, cha, cha.
-Vakna, Hildy. -Det är kallt här.
Ja, du måste klä på dig.
Jag hittar inte mina glasögon.
-Det var synd. -Jag får laga dem.
-Harry? -Ja.
Jag hoppas att jag inte klev på dem.
Fan också.
Det finns en optiker på Lexington.
Var inte orolig. Det betydde inget, okej?
Vi dricker inte för smaken, var inte så pjoskiga.
-Gudars! -Det hjälper definitivt inte.
Ursäkta, stör det er?
Min blus - mina pengar! Vem har gått här?!
-Jag stal din blus. -Allvarligt, jag hade tre dollar här!
Sänker du rösten om jag ger dig tre dollar?
Ni är som djur! Jag rapporterartill vakterna.
Hon liknar verkligen Broderick Crawford.
Peggy Olson på patrull.
Jag har läst tre olika tidningar med tre olika resultat. Du vet säkert nåt.
Jag var i ett rökigt rum på Waldorf hela natten-
-med samtliga republikanska högdjur förutom McArthur och Jesus.
Massor av valfusk.
Daly gav Joe Kennedy allt i Cook County.
-Annars hade Nixon vunnit. -Det varförtätt.
Det är det alltid. De där reklamsångerna.
När de fick Frank Sinatra insåg jag att de kunde vinna.
Vad gör han nu? Förklarar sig besegrad?
En röstomräkning bara i lllinois skulle betyda 30 dar utan president.
-Så vill man inte vinna. -Men man vill vinna.
-Med 50% kan han överleva. -Så vad händer nu?
Neil från PNG sa att om Kennedy kan tänka sig att köpa ett val-
-så kan han nog tänka sig att samarbeta med oss.
-USA:s företagaroptimism. -För dem är det ett spel.
-Det verkar inte rättvist. -''Rättvist''? Den var bra.
-Vart är du på väg? -Tänk på hur du talar till mig.
Vad kan jag göra för dig? Vad är det där?
-Ditt paket. Det hamnade hos mig. -Tack då.
Har du tänkt över mina kvalifikationer som klientansvarig?
Blir du besviken om jag säger nej?
Jag skulle helst slippa säga det här.
Ut med det, Campbell.
Du heter inte Donald Draper. Du heter Dick Whitman.
Jag vet inte vem Donald Draper är, men enligt en vän på försvarsdepartementet-
-dog Dick Whitman 1950 i Korea.
Donald Draperförsvann, men han är 43, så du är väldigt välbevarad.
-Det låter invecklat. -Tycker du?
Jag skulle vilja veta mer. Det är det säkert många som vill.
Ut härifrån, Pete. Du gör dig själv till åtlöje.
Neka du. Jag vet att det är sant. Jag ser det på dig.
-Du ska nog gå nu. -Du ska nog tänka på...
...hur Bert Cooper reagerar när han får höra det här.
-Höra vadå? -Att du inte är den du påstår dig vara.
-Och det finns det såklart skäl till. -Sluta nu.
Jag vill att du tänker över mina kvalifikationer igen.
Du glömde säga ''annars''?
Om det här vore sant, vilket det inte är...
-...så låter det här som utpressning. -Det är det inte.
Jag hoppas att du förstår att allt det här kan glömmas bort.
För du är väl inte desertör?
När du hotar nån på det här sätter bör du fundera på-
-att om dina uppgifter kan få folk att göra som du vill-
-vad mer kan de få folk till?
Det är väldigt enkelt. Och det är inget hot, bara ett jobb.
Tänk på saken.
Whitman.
Ja, sergeant.
-Vad är det här? -Det är allt.
En?! Jag behöver 20. Nu tar det en månad i stället för 48 timmar.
Ni gnällerförfel man, sir.
Lediga.
Det här är befälstältet, du kan ta det intill.
Jag skulle presentera dig för manskapet om vi varit fler.
-Var är alla, sir? -Borta när jag kom.
Jag är ingenjör. Det är nåt på gång 8 km bort, vill du dit?
Svaret är nej.
Lokalbefolkningen slutade komma för tre dar sen, ett dåligt tecken.
-Du kommer att sköta grävandet. -Av vad?
Den här enheten, alltså du, ska anlägga ett fältsjukhus.
Men först ska vi gräva eldställningar i alla fyra väderstreck.
-Vad gör du här? Är du fattig? -Jag ärfrivillig.
Du skojar! Jag lockades med betalda högskolestudier.
Men om tre år och sex månader är jag civil igen.
Jag tänker bygga simbassänger, inte latriner.
Är du en bra skytt? Jag vill inte att du tar mig för en kines.
Med den övning jag fått, så...ja.
Vilket slags missuppfattning fick dig att söka dig hit? En film?
-Nej, jag ville bara bort. -Då lär du fundera på om det var klokt.
Miss Menken, mr Draper söker er.
Ta mina samtal.
Sprang du hit?
-Vi reser bort. -Verkligen? Vart?
-Vart som helst. -Varmare klimat?
-LosAngeles, Mexiko? Jag har pengar. -Jag också, men jag måste sköta firman.
-Är det bra med dig? -Nej.
-Har det hänt nåt mer med Roger? -Nej.
Det har hänt nåt och jag vill bort och jag vill att du följer med.
-Och jag tänker inte komma tillbaka. -Vad har hänt?
Strunt samma. Är det inte det här du vill?
Självklart. Jag hartänkt på det. Vi har pratat mycket om det.
Jag trodde bara inte att det skulle ske. Särskilt inte så här.
Jag vill bara inte leva utan dig, och jag kan inte stanna här.
Jag kan inte bara ge mig av.
-Kanske till helgen. -Rachel.
-Det var inte så här det skulle bli. -Vad spelar det för roll?
Vi åker nånstans och börjar om somAdam och Eva.
Är du 15 år? Min pappa...
-Kan vi inte vara tillsammans här? -Det finns inget här.
Dina barn då?
-Jag tar hand om dem. -Men bor i LosAngeles?
Du har inte tänkt igenom det här.
-Jag mår illa. -Du harfel, jag vet vad jag vill.
-Du växte ju själv upp utan pappa. -Angrips du av dåligt samvete?
-Efter allt det här? -Nej! Jag känner inte igen dig.
-Du känner mig bättre än nån annan. -Du berättar inte ens vad som hänt.
Varför gör du så här mot mig? Vad är för ett slags karl?
-Far iväg, släpp allt?! -Det görfolk varenda dag.
-Det här var bara en billig affär. -Nej, Rachel.
Du vill inte rymma med mig, du vill bara rymma. Du är en feg usling.
Gå nu, är du snäll. Försvinn.
Det här är mitt kontor! Betyder en stängd dörr ingenting?!
Förlåt! Jag visste inte att ni skulle komma tillbaka.
Lugna ner dig nu.
Sluta nu. Jag menade inte att skrika åt dig.
Lite avskildhet måste man kunna få ha här!
Jag måste bara bort från allihop en stund.
Här, drick.
Sonny, hisskötaren-
-och nån fastighetsskötare fick sparken.
-Och det gråter du för? -Det var mitt fel. Jag ringde vakten.
De var inte ens här i går kväll.
-Jag behöverfå vara ensam nu. -Jag vet.
Jag vet. Jag förstår det bara inte.
Jag försöker sköta mitt arbete. Jag följer reglerna.
Och folk hatar mig. Oskyldiga råkar illa ut.
Och andra...
...folk som inte gör gott, de kan göra som de vill.
Det är inte rättvist.
Drick ur.
-Jag hartänkt på vad du sa. -Det gläder mig.
Och så tänkte jag på dig och din ytterst bristande karaktär.
-Jag förstår din frustration. -Jag anställer Duck Phillips.
-Tvinga mig inte att gå till Cooper. -Det är ingen som tvingar dig.
-Du har inte tänkt igenom det här. -Jo.
-Så du ska bara valsa in och berätta? -Om jag måste. Men jag vill inte.
Hurtror du att han reagerar på din historia?
Skulle han befordra dig? Som du har betett dig?
-Han lär uppskatta min lojalitet. -Du har inte tänkt igenom det.
Kanske inte, men jag är rätt säker på att du inte blir kvar här.
-Vad gör du?! -Jag ordnar det här nu.
Är det som på film? Tror du inte att jag tänker skjuta?
Jag kommer att skjuta dig. Går du hellre under än befordrar mig?
-Ge mig jobbet, jag har förtjänat det. -För att dina föräldrar är rika?
För att du gick i en fin skola?
Du har fått allt, du har aldrig kämpat.
lnser du inte att du kommer att förlora allt -jag erbjuder dig en utväg.
Skulle det vara så illa? Hur kan det vara så svårt?
Du tänker verkligen göra det.
Fler dåliga nyheter? Vill ni dränka era sorger här?
-Jag har inte mycket här. -Nej, jag ville bara säga...
...att jag satsar på Duck Phillips.
Bra, fint skött.
-Vad är det? -Jag måste dra upp det här.
Bara för att jag tror att min tystnad kan skada Sterling Cooper.
Jag har råkat uppdaga att Donald Draper inte är den han utger sig för.
Hans riktiga namn är Dick Whitman, men han dog i Korea för 10 år sen.
Så han torde åtminstone vara desertör, och vem vet vad mer.
-Mr Campbell...vem bryr sig? -Förlåt?
-Vem bryr sig? -Han är en bedragare, kanske kriminell.
Även om det vore sant så har vårt land skapats och letts av män-
-med värre bakgrunder än den du inbillar dig.
Jag inbillar mig ingenting.
Japanerna säger att en man är som det rum han befinner sig i-
-och just nu be finner sig Donald Draper i det här rummet.
Jag kan försäkra dig om att det är bättre att glömma det här.
Lägg din kraft på att skaffa fler klienter.
Avskeda honom om du vill.
Men jag skulle hålla ögonen på honom.
Man vet aldrig hur lojalitet föds.
-Vad ska vi göra, löjtnant?! -Lugn, skjut bara tillbaka.
-Håll käft och ligg kvar! -Skit!
-Vet de inte att det är ett sjukhus?! -Vi är ingenting, och det vet de!
-Är det över? -Vet inte.
-Tror ni att de kommer tillbaka? -Vem vet? Vi besvarade inte elden.
-Du har pissat på dig. -Va? Har jag?
Hur mås det, löjtnant Draper?
Å USA:s presidents och det amerikanska folkets vägnar-
-överräcker jag denna medalj.
Det var en lätt hjärnskakning, ni är er själv om en vecka.
Och översten här har goda nyheter.
Du fårtjänstgöra dina sista 80 dar inom reserven. Du skickas hem.
Det är goda nyheter. Du klarar dig.
Löjtnant Draper. Menige Whitman...
-du var den siste som talade med honom i tjänsten. Följ honom hem.
Det vore en fin gest.
Hur mås det, löjtnant Nelson?
Å USA:s presidents och det amerikanska folkets vägnar...
Då var det dags, löjtnant.
-Löjtnant Draper. -Gå.
-Jag klarar det inte. -Okej.
Där är han, jag ser honom! Dick! han är på tåget!
-Han är här. -Jag såg honom i fönstret där.
Sluta nu.
Det måste vara svårt för dig. Kände du honom?
-Litegrann. -Du har livet framför dig. Glöm honom.
Låt mig bjuda soldaten på nåt att dricka.
Dick!
Mitt djupa tack till alla er här-
-och till er som följt oss via TV och radio.
Och återigen vill jag gratulera senator Kennedy-
-till hans fina valkampanj.
Tack till er alla.
Hans folk är säkert lika glada för hans skull, som ni ärför min. Tack.
Text: Dick Hedman Noble Text